АОХАРУ И ОРЪЖИЯТА
Е, не така де. Дай ни малко мангизи.
Молим! - Но аз…
И стотинка нямаме… - Помощ…
Не искаме да бъдем лоши.
Стой, стой, стой!
К'во?! Тоя скочи от третия етаж!
Кой е?
Аз, Тачибана, съм против злото!
Супер стана! Само им виж лицата!
Треперят пред лицето на справедливостта!
Кой е тоя? - Отговорникът на училището!
Тоя, дето обича да се бие? - Хайде, елате ми!
Не, по-добре не. Съжаляваме. - Какво?!
Защо?! Защо не искате да останете лоши?!
Ами, такова… - Не искаме да ни изритат от училище.
Сега се махаме.
Е, мисля, че и така става.
Шегичка! Сериозно ли повярва?!
Бърз е! - И силен!
Наистина ли се шегуваше?
Бавен си и ти липсва хъс.
Ако ще се биете с мен, правете го истински!
Благодаря ви! - Не се нуждая от благодарности.
Докато аз съм в това училище,
няма да позволя никакви зли дела!
Хотару!
Чакай… - Намерих те! Не изчезвай така.
Недей… - Пак ли си без сутиен?
Спри, Канае.
Не може без! Гърдите ти ще загубят формата си.
Те нямат никаква форма, добре съм си!
Нали сама си го призна, не се отчайвай.
Стига! - Хайде, днес ще облечеш пола!
Значи отговорникът е…
Да, Хотару носи панталони, но си е обикновено бойно момиченце.
Тежиш ми, Канае.
"Да дадем начало на безсмъртния смъртоносен дуел"
От днес ще живея сама.
Родителите ми отидоха в чужбина и доста се тревожат.
Но аз вече не съм малка. Ще се получи някак си!
Значи това е комплекс "Цукиширо"!
Нямам търпение да видя какви хора живеят тук.
Да… Да.
Красив е.
Циците ли? - Цици…
Не, невъзможно. Причуло ми се е.
Не би го казал на публично място.
Знам!
Да, не е било това.
Твоите цици са си големи.
Не съм се объркала!
202-ра… Тази е моята, нали?
Как може да говори така пред моята стая?!
Това нов тип тормоз ли е?
Сигурно е трудно, а? Не те ли изгърбват?
Да искаш масаж?
Може и по-подробен преглед. - Достатъчно!
Извинявай! Не се сдържах!
Ти си виновен, да знаеш! Намираш се на публично място!
А… аз ще живея в тази стая от днес.
Все повтаряш "цици"…
Проклятие! Май не трябваше…
Ей… Хайде да се забавляваме!
Идиот! Тъкмо се срещнахме! Как смееш?!
Да, не съм се представил! - Слушай ме!
Аз съм от съседната 203-та. Мацуока Масамуне.
А ти? - Тачибана Хотару.
Хотару? Хотару… Хубаво име.
Сигурен съм, че ще станем добри… О, Риса, ужасно съжалявам!
Що за човек е тоя? Колко голям плейбой може да си?
Инстинктите ми нашепват да стоя далеч от него.
Трябва да си разопаковам багажа. Прощавай.
Наистина, що за човек! Не трябваше да…
Пистолет? - Това е мое.
Кой всъщност си ти?
Това не е истинско, нали?!
Какво… Какво става?!
Какво ти има? Тъкмо започна новия си живот.
Станало ли е нещо?
От сутринта се държиш странно.
Не, нищо толкова сериозно.
Просто срещнах съседа, който все говори за…
Просто дрънка гадни неща на публични места.
Сериозно? Сигурно си го пребила, нали?
Ами… малко прекалих.
Прекалила си? Жив ли е?
Имам предвид вратата му.
И все пак онова…
Ето защо си в лошо настроение. - Не съм, наистина.
Тогава мога ли да те помоля за услуга?
Купи ми обяд! - Добре.
Наистина ли? Супер! Мерси! - Парите ли си забрави?
Опа! - Нетипично е за теб.
Може да се каже и така…
Да не ти се е случило нещо?
Нали не са те тормозили?!
Онзи ден ме заговори един голям красавец…
Красавец?
Не, не, не! Тоя е друг тип!
Той всъщност е хост. - Хост?!
Да, и… - Ограби ли те?
Какво? Ами… - Изигра те и те ограби, нали?!
Важното е, че остана доста време до заплатата.
Надявам се да ме черпиш дотогава.
Къде работи той?
Попитах къде работи.
Май се казваше "Орион", в квартал Нишики…
Да си играе със сърцето ти и да те остави…
Хотару? Исках само един обяд… - Истинско зло!
Няма да го оставя така.
Ще дам на тоя хост един урок!
Заповядайте! Добре дошли в хост клуб "Орион"!
Г-це Сачико, очаквахме ви. - Рюсей, викат те!
Лошо, викат ме… - Така се забавлявахме!
Ще продължим, когато се върна. Чакайте ме.
Масамуне, 16. - Досетих се.
Ти прати помощник на 21.
5 и 8 се нуждаят от презареждане. 12 не са получили мокра кърпа.
Винаги може да се разчита на теб!
Вместо да разчитате на мен, бъдете по-наблюдателни.
Нямам шанс.
Мичиру, Хироми, липсвахте ми! - Масамуне!
Пардон!
Че тук всичко блести!
Толкова ярки цветове и блясък… Но това няма да ме спре!
Искам да говоря с мениджъра и то пред публика!
Господине, можете да влезете само с жена.
Не допускаме ученици в клуба.
Що за грубост! Аз съм моми… - Хей! Хотару?
Ти си Хотару. - Познаваш ли го, Масамуне?
Съседът плейбой? Бил е хост?
Познавате се с Масамуне? Съжаляваме.
Дошъл си чак дотук да ме видиш?
Боже, нима си омагьосал и това сериозно момченце?
Не! Познаваш ли момичето на снимката?
Сблъскала се е с някой от хостовете тук.
А, тя ли? Аз бях с нея, защо?
Значи ти си бил… Непростимо!
Следващия път ще те ударя. Приготви се, задник такъв!
Не знам какво точно става, но искаш да се бием, нали?
Няма проблем, но…
Ще се бием с тези.
Този е твоят.
Това не е ли незаконно?! Искаш да ме изкараш престъпник?!
Значи не знаеш?
Хайде! Ако не кажеш, че ще ми се подчиниш, ще стрелям!
Той май се забавлява!
Не! Няма да се подчиня на злото!
Сериозно? Тогава стрелям.
Нищо ли не стана? - Това е играчка!
Играчка?
Приличат на истински,
но вместо истински куршуми използват пластмасови топчета.
Накратко казано - играчки са.
Така че ще се бием с тях. - Дуел с играчки?
Абсурдно! - Не играеш ли игри за оцеляване?
За оцеляване? - Точно така.
Разделяте се на отбори и се стреляте.
Куршумите са фалшиви, но пък тръпката е истинска.
Този спорт могат да го играят мъже и жени на всякаква възраст!
Много е популярно в момента.
Ако спечелиш, ще ти се извиня на колене или каквото поискаш.
Но ако загубиш…
Ще ми принадлежиш.
Доста си уверен. - Сигурно е така.
На какъв идиот попаднах!
Досега съм преборила хиляди зли неща.
Този няма да ме бие.
Много добре. Тачибана ще разбие самоуверената ти муцуна.
Добре. Избери си, което пожелаеш.
Ама кога…
Това тук го носеше вчера. Значи и то е било играчка?
Валтер значи? Имаш вкус.
За разлика от истинските, тези оръжия имат по много куршуми.
Стрелят, когато се прицелиш и натиснеш спусъка.
Лесно е, нали? - Разбирам.
С късмета на новака дори ти имаш шанс.
За да ти е по-лесно, аз ще имам само едно топче.
Като го заняма, няма да мога да стрелям и ти печелиш.
Наистина ли има намерение да се бие?
То е все едно, че съм спечелила.
Правилата са прости. Аз срещу теб.
Който бъде застрелян първи, губи.
Залата ще ни е бойното поле. Въпроси?
Не. Да започваме. - Добре.
Готови ли са всички?
Хайде.
Начало на безсмъртния смъртоносен мач.
Новото хлапе стреля първо! - По-самоуверен е с повече топчета.
Дали ще бие Масамуне? - Не.
Страхотно!
Масамуне ги избягва с най-простите движения.
Не става. Що за човек?!
Новак си, затова хич не можеш да се прицелваш.
Прекалено далеч си от целта.
Един хост трябва да улавя и най-малките знаци от клиентката си
и да действа, без да се бави.
Тази работа ме научи да виждам добре.
Ти никога няма да ме уцелиш.
О, не! Ще стреля! Трябва да се покрия.
Не мога да повярвам, че избегна всичките.
Имам повече куршуми, но са безполезни.
Ако можех да се приближа…
Но така ще е по-лесно и за него. Тогава?
Като го заняма, няма да мога да стрелям и ти ще спечелиш.
Това е!
Фронтално нападение?
Все едно моли да го застрелят! - О, не! Това струваше 1 милион!
Не. Това е просто един блъф.
Ще ме приближи и ще смени посоката.
Иска да ме накара да стрелям.
Идеята не е лоша… Но я прилагаш на грешния човек.
Ляво!
Дясно? Двоен финт?!
Кинетично зрение. Да различаваш движещите се обекти.
Масамуне е развил добре тази си способност.
Реагира и на най-малките движения.
Ако момчето се движи така само по инстинкт…
Може да излезе бъдещ професионалист.
Ще те сваля в името на Канае.
Няма да загубя срещу някой, който си играе с играчки.
Губиш, плейбойче.
Кой възрастен би приел една детска игра насериозно?
Трябва да се засрамиш.
Да не би… - Свършиха ти амунициите.
Броях изстрелите ти.
Знаех си, че не ти е останало нищичко.
Иначе нямаше да те оставя да се приближиш.
Ще ти кажа нещо важно.
Игрите са сериозно нещо за мен, защото съм възрастен.
Край на играта.
Беше ми така напрегнато! И толкова вълнуващо!
Много яко! - Невероятно шоу! Благодарим ви!
Масамуне, получи се чудесно!
Аз да загубя?
Да ме надвие злото?
Простете… Проверих.
Канае е идвала в клуба по свое собствено желание.
Била се влюбила в Масамуне от пръв поглед,
когато го видяла на улицата.
Искам да видя Масамуне!
Скрила си ученическата карта, за да се промъкне.
Ти си ученичка, нали? Не можеш да влезеш.
Само че Масамуне я разкрил.
Той наистина се е срещнал с нея,
само че не като хост с клиент.
Значи като каза, че няма пари…
Искам да съм истинска жена!
Значи всичко това…
е било по грешка?
Хей, Мацуока…
Ужасно! Помислил си ме за лош. Ще умра!
Съжалявам!
Но все пак аз спечелих.
Сега ми принадлежиш, както обеща.
Но… аз…
Затова ще се присъединиш към отбора ми - "Toy Gun Gun",
и ще станем най-силните в Япония!
Точно такъв тип като теб търсех!
"Тип"? Чакай, не знам как да…
Масамуне, не можем ли да участваме и ние?
Съжалявам, но не искам момичета в екипа.
Но аз съм момиче!
Виж, аз… - За всяка игра, която спечелиш,
ще изплащаш по част от това, което дължиш.
Нали спазваш обещанията си, г-н Герой на справедливостта?
Този…
Проклет демон!
Да, разбирам.
Значи можем да сме много по-гадни
и да минем отвъд границата.
Разбирам. Добре.
Просто не си падам по това.
Играе ми се с Матсун.
О, това е от Матсун.
Нов съотборник, а?
Да. Много се вълнувам.
Бг субтитри: GFotaku и mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2015
Пристигнахме, Хотару! Нашето поле! - Чакай, не мисля, че съм…
Просто се преоблечи!
Ти пък какво правиш в женските тоалетни?
Фантазираш ли си? Понякога и на мен ми помага.
Какви ги говориш, перверзнико? - Ей, Юкки!
Познавате се? - Матсун?
Това дете да не е…
Следва: "Не казах ли, че не искам приятели?"
Приятно ми е, перверзнико. - Не съм перверзник!